Loboda, cunoscută și sub denumirea de spanacul francezului sau spanac nemțesc de munte, este folosită, încă din antichitate, pentru deosebitele proprietăți detoxifiante și antioxidante.
![](http://www.agerpres.ro/agerpres/imageResize?path=%2Fmedia%2Fimages%2F2015-04%2F04281113-146544294.jpg&size=6)
Foto: (c) agricultor.ro/article/38812/Loboda
Loboda (Atriplex hortensis), denumită popular: loboda albă, loboda bună, loboda domnească, loboda porcească, loboda roșie, lobode roșii de vârzare, lobodina, spinaț, știr sau talpa gâștei, este o plantă cu port înalt, cu o tulpină simplă sau ramificată. Frunzele pot fi de culoare verde, roșu-violacee, ușor gălbui, sunt mari, de formă trunghiulară și ușor catifelate la atingere. Florile sunt de culoare verde sau roșie. Semințele sunt de mici dimensiuni, incapsulate în fructele denumite achene.
Este o plantă originară din Europa și Asia. Cultivată prin grădini atât primăvara cât și toamna, ea crește și în formă sălbatică pe lângă garduri, drumuri, locuri virane sau pârloage. Se adaptează perfect la condițiile de climă temperată, fiind foarte puțin pretențioasă. Crește atât la umbră cât și la soare și este rar atacată de dăunători. Se recoltează când este încă tânără și fragedă, prin smulgere în lunile aprilie și mai sau chiar în iunie în primăverile reci, potrivit site-ului sfatulmedicului.ro.
Planta conține glucide, celuloză, proteine, substanțe minerale (potasiu, fosfor, calciu), acidul oxalic liber, pigmenți clorofilieni și carotenoizi. Loboda are cantități semnificative de vitamina K și de două ori mai multă vitamina C decât lămâia și spanacul.
Frunzele ei au un gust ușor sărat și acrișor și o textură fină. Sunt folosite în special în bucătărie, în salate, borșuri, ciorbe sau plăcinte și ca remediu natural în medicina populară. Acestea se pot conserva peste iarnă în borcane sau se pot păstra în congelator, menținându-și intacte atât gustul cât și proprietățile hrănitoare, potrivit site-ului ierburiuitate.wordpress.com.
În scop fitoterapeutic, se utilizează frunzele și uneori semințele.
Loboda are acțiune depurativă, diuretică, remineralizantă, emolientă, emetică, calmantă și vitaminizantă.
Datorită conținutului de fibre este recomandată pentru reglarea digestiei și prevenirea constipației, dar împiedică și apariția hemoroizilor și a cancerului de colon, potrivit www.sfatulmedicului.ro.
Prin conținutul de vitamina K, ajută la fixarea calciului, dar și la întărirea vaselor de sânge. Astfel, loboda împiedică formarea cheagurilor de sânge, reducând riscul atacurilor cerebrale, scrie Garbo.ro. Datorită conținutului de vitamina C, la rândul său antioxidant puternic, loboda favorizează procesul de regenerare celulară și întărește sistemul imunitar al organismului.
Anto-cianina din compoziția sa este un antioxidant deosebit de puternic, care are capacitatea de a proteja organismul împotriva radicalilor liberi, responsabili de apariția celulelor canceroase. Astfel, consumul de lobodă ajută la prevenirea acestei maladii necruțătoare. De asemenea, consumul de lobodă stimulează metabolismul.
Loboda previne și combate astenia de primăvară și contribuie la detoxifierea organismului. În afecțiuni pulmonare și dureri de stomac, loboda este utilizată sub formă de extract, sucuri sau fierturi din frunze, infuzie sau decoct din semințe. Sub formă de comprese sau cataplasme din frunze fierte sau tocate se pot trata diferite afecțiuni ale pielii, în special pe leziuni purulente, pentru a grăbi coacerea.
Loboda, la fel ca spanacul, conține foarte mult acid oxalic. Și din această cauză nu este permisă în cantități mari în cazul litiazei renale, potrivit www.dcnews.ro.
AGERPRES /(Documentare-Daniela Dumitrescu, editor: Andreea Onogea)